Micul dejun ?
Nu e deloc comic.
Sărăcuţul, s-a lovit de geam.
Îmi pare rău.
O tură de 16 ore te poate zăpăci uşor.
Uite ce frumos este. Mă simt îngrozitor.
Să-ţi spun ceva. Mă trezesc mai târziu şi îl înmormântăm cum trebuie, ce zici ?
Îmi pare rău.
Hei, doar nu vezi un spirit, nu ?
- Nu. - Vezi ?
A trecut dincolo şi toate cele.
Final fericit.
Pa.
- Cineva a dormit mult. - Da. Azi a deschis Andrea.
Vrei să îţi fac nişte ouă ?
Nu. Beau nişte suc doar. L-am dus pe tipul nou la micul dejun azi.
Şi cum a fost ?
Ce pot să spun ? E nou, e verde. Vrea să...
... vadă sânge.
Inca un aparat casnic, care alege calea crimei.
Cum s-a întâmplat asta ?
Aşa se termină.
O lăsăm aşa.
Mă duc să mă culc. Trebuie să mă întorc la muncă până la 2:00.
Aş putea să-ţi bag o bucată de carne îngheţată
în gură şi să o las să se topească.
Noapte bună.
Bună dimineaţa, bună seara, orice ar fi.
Traducerea şi adaptarea BlackM00N (m00nblack@yahoo.com)
Când tu eşti aici afară, asta înseamnă de obicei, că este ceva acolo înăuntru.
Nu, nu, nu. Tiffany Cogan a spus că,
se pensionează şi că va închide brutăria de lângă noi.
Gata cu prăjiturile cu mere ? Ăsta e un lucru bun ?
Înseamnă că ne putem extinde.
Gândeşte-te. Putem dărâma zidul din mijloc şi să combinăm faţadele.
Să ne extindem ?
Credeam că vrem să punem în ordine to ce avem deja.
Haide. Va fi grozav. Gândeşte-te cât spaţiu am avea.
Am putea aduce obiecte mult mai mari.
Chiar că ai mult timp liber la dispoziţie.
Într-adevăr am.
Partea mea poetică sensibilă merge mult spre sud, in saptămana asta.
- Ce ? - Scuze.
E greu să asamblez toate aceste imagini
Ashton, concursul de poezie, Alabama.
Sunt în regulă acum.
Ce ?
Vezi aia ?
Da, am uitat să-ţi spun. Ceva tare ciudat se întâmpla cu aerul conditionat.
Şi erau cam 25 de grade când am venit să deschid azi dimineaţă.
Ar trebui să sunăm la service.
Am sunat tipul de la întreţinere şi a promis că trece pe ai anul acesta.
Am făcut o schiţă interesantă, hai să-ţi arăt.
Ştii, nu prea îmi vine să mă întorc la muncă incă.
Te simţi bine ?
Da.
Nu ştiu. Doar că...
A fost o zi ciudată până acum.
Vrei nişte cafea ?
Nu aş vrea să devină şi mai ciudat dar at trebui să pleci, da ?
Păi, haide cu mine.
Stai afară din magazin până ce repară aerul conditionat.
Voi fi bine. Am un pulover şi un costum de schi dacă e cazul. Să te întorci repede.
Si biscutitul dumneavoastră.
Merci.
Ştiu. Ca de obicei.
Aşa, dovlecel. Să ai o zi bună.
Ce să-ţi aduc, păpuşă ?
- O latte, te rog. - O latte să fie.
Băutura ta ?
- Păstrează restul. - Sigur.
Următorul !
Când vin reparatorii ? La crăciun ?
Da, ştiu. Mi-ar plăcea să sparg nişte mobilă şi să fac un foc
Uite aici.
Vezi, eu cred că putem lăsa jumătate de perete aici şi
Să lăsăm marginile, să arate dinţate ?
Ştii, eşti uimitoare.
Cred ca fratele tău te-a influentat, un magnat imobiliar in devenire.
Vorbind de fratele meu,
E ziua lui mâine. Uite ce i-am luat.
- Ştii ce mult îi plac ceasurile. - Uau.
- E incredibil. - Merci.
I-l voi da sâmbăta.
De ce nu mâine ?
E plecat într-o călătorie de afaceri, un fel de schimb de experienţă.
E bine ca voi doi sunteţi apropiaţi.
Aş vrea să fi avut şi eu un frate sau o soră.
Păi, nu a fost tot timpul aşa.
Când am fost copii nu ne înţelegeam.
Întotdeauna am fost mai mult diferiţi decât ne-am asemănat.
Ştii că odată nu am vorbit timp de 2 ani ?
Zău ? De ce ?
A fost doar...
El a fost întotdeauna un tip care avansa repede în carieră,
Ştii tu, ambiţios, iar eu sunt genul care preferă să lase lucrurile să vină singure.
Am avut certuri groaznice.
O dată i-am zis că e un gunoi şi chiar mai rău.
Nu prea te prinde asta.
Aşa eram eu pe vremea aceea.
El credea că sunt o rebelă şi o ratată.
În regulă, de reţinut : Fii recunoscătoare că nu ai fraţi şi surori supărăcioşi.
Ştii ce a fost bine însă ?
A fost întotdeauna acolo pentru mine,
Indiferent în ce probleme intram.
A văzut că trebuia să mă maturizez şi a avut răbdare cu mine.
Atunci nu îmi dădeam seama,
Dar acum suntem cei mai buni prieteni.
Priveşte ce scrie.
Crezi că e ciudat ce i-am scris fratelui meu ?
"Pentru Mitch, care mi-a arătat că iubirea nu moare niciodată"
Nu.
Nu. Cred că e potrivit.
Poate ar trebui să potriveşti ora.
Oh.
Credeam că am făcut-o.
Ciudat.
Cât e ora la ceasul din intersecţie ?
Melinda ?
Scuză-mă, da.
Este 14:25.
Probabil nu l-am tras destul.
Vrei să vorbim despre arhitecţi ?
Omule, am încercat din greu să lucrez în oraş, dar cu listele de aşteptare, uită...
De ce în oraş ?
Glumeşti ?
Pentru că nu vreau mai puţin de, 10 apeluri pe noapte.
- Ai lucrat cândva în oraş, nu-i aşa ? - Da.
- Ai văzut unele chestii, sau ? - Ce vrei de la munca asta, Joe ?
Să fac bine.
Să ajut oamenii, să salvez vieţi. Şi să conduc scula aia foarte repede.
Aşa e. De aceea cheile vor sta la mine în buzunar.
Ce educaţie ai ?
2 ani, şcoala medicală din Columbia.
Columbia. Frumos. Şi din lumea reală ?
A muncit şi la URGENŢĂ. Mi-a plăcut.
Viaţa şi moartea, ceasul ticăind şi toate astea. Aşa că am vrut mai mult
Şi mai puţină lectură şi chimie, deci m-am pregătit pentru asta.
Cred că va fi mai la subiect.
Păi, pentru moment trebuie să verificăm presiunea în roţi şi nivelul uleiului.
- Îţi bate inima deja ? - Asta vreau să spun.
Nu pot să cred că m-au trimis în aşa loc. Am 2 zile de când lucrez.
Până acum am avut 2 apeluri, din care o doamnă care se rătăcise.
Ai impresia că îţi pierzi vremea ?
Nu asta vreau să spun. E doar...
Mi-ar plăcea să o ajut pe ea să găsească drumul spre casă.
Stai calm, Sparky.
- Bună. - Hei.
John, ea este soţia mea, Melinda.
Melinda, acest butoi de adrenalină este John Gregory, paramedic în probă.
- Bună. - Bine ai venit.
- Hei. Mi-ai adus supă. - Da, mă gândeam că îţi va prinde bine.
Vom lua o mică pauză.
Fii atent pe aici.
Sigur.
El e tipul cel nou ?
Da. Vrea să grăbească lucrurile puţin.
- De asta s-a mutat în Grandview ? - După cum spune el.
Cum a fost ziua ta ?
Ciudată.
Cum ? Ciudată din cauza fantomelor ? S-au întors ?
Nu. Vreau să spun că a fost ceva în dimineaţa asta, în timp ce dormeai...
O voce.
Ce ?
Nu pot scăpa de senzaţia asta de amenintare, ştii ?
Cred că se va întâmpla ceva groaznic.
Ţi s-a mai întâmplat aşa ceva ?
Nu, nu chiar. Atmosfera e foarte încărcată.
Sigur nu e ventilaţia de la bucătăria restaurantului Lento, din intersecţie ?
Eu încerc să vorbesc serios aici.
Prea serios.
Nu vreau să merg acasă fără tine.
Tura mea aproape a trecut. Ajung acasă până la 10:00.
- Promiţi ? - Promit.
Doar dacă atmosfera încărcată nu mă încetineşte.
Eşti terminat, Clancy.
Şeful meu îmi datorează 2 zile libere. După tura de mâine pot chiuli,
Poate mergem la un film după-masă. Ce zici ?
Sună bine.
- Mă duc să văd ce face, începătorul. - Da.
Ei bine,
Cel puţin s-au întors fantomele.
Ceva s-a întors. Doar că nu sunt sigură ce este.
Trebuie să păstrăm pizza asta.
- E congelată. - Şi ce-i cu asta ?
- Are gust ciudat. - O putem coace în cuptor.
Nu.
Melinda, trebuie să-i dai pizzei o şansă pentru a lupta.
În regulă, bine. Vom salva farfuriile de pizza.
Deci...
Ce vor ? Fantomele astea.
Vor să arunci pizza aia nenorocită.
Şi pe lângă asta.
Nu cred că ştiu ce vor.
Ei bine,
Cel puţin le vezi acum.
Vreau să spun că, săptămâna trecută pe
vremea asta, credeai că ţi-ai pierdut talentul.
Da şi tu credeai la fel.
Speram asta. Glumesc.
Mincinosule.
E totuşi prea multă tăcere.
Nu ştiu unde s-au dus toate. E ca un aspirator uriaş.
Vrei să spui, că Grandview
este un oraş fantomă ?
Ştii ceva ? Te plesnesc de nu te vezi.
Încetează.
Ştii,
Aş vrea să te pot ajuta.
Chiar aş vrea.
Mă ajuti.
Mă asculti.
Şi ceea ce aud acum este că eşti speriată.
Da.
Dar nu sunt sigură ce mă sperie.
Tu eşti aceea.
Cine eşti tu ?
Ne este atât de..
... frig.
Cui ?
Vezi, despre asta vorbesc. Dacă am fi avut spaţiul acela de lângă noi
Am fi putut construi un aranjament drăguţ din cutiile astea.
Am un bileţel de la arhitectul care lucrează la magazinul lui Billy
Şi va veni mai târziu să arunce o privire, dacă eşti de acord.
Şi sper ca apoi să-mi rupă hainele şi să-şi facă de cap cu mine.
Ce ?
Bun venit înapoi.
- Scuză-mă. - Unde erai ?
Mă gândeam la vizita de noaptea trecută.
Fantomele nu te-au abandonat în totalitate, deci !
Nu, am văzut una azi noapte şi am auzit una ieri dimineaţă.
Nu-mi pot da seama de ce ele mai sunt aici şi celelalte au plecat.
- Păi, nu poţi să le întrebi ? - E ciudat.
Parcă ar fi pe jumătate aici şi pe jumătate altundeva.
La fel ca şi mulţi dintre bărbaţii pe care îi cunosc.
Uneori vorbesc la timpul prezent,
Alteori vorbesc la timpul trecut.
Stai puţin. Fantomele au murit subit sau violent ?
- De aceea sunt atât de confuze ? - Poate.
Ştii, de obicei pot dezlega misterul destul de repede. Adică spiritele au
Ceva ce vor să-mi spună, sau o problemă de rezolvat.
Dar astea două nu. Nu au nici o logică. E ca o ghicitoare.
Poate că nu trebuie rezolvată încă.
Nu pot scăpa de sentimentul că
trebuie să rezolv asta mai mult ca oricând.
Ai auzit ?
Ce să aud ?
Ce ?
- Ce ? Ce ? Ce este ? - La naiba, dacă ştiu.
Mă întorc imediat.
Melinda, el este Charlie Filbert, arhitectul despre care îţi vorbeam.
El sperai să...
treacă pe aici înainte de prânz.
Îmi place magazinul dvs. Trec pe lângă el tot timpu.
Pentru noi e mai bine când oamenii intra înăuntru, nu doar trec pe lângă.
Pierderea mea. Deci, doamnelor, vreţi să vă extindeţi ?
- Da. - Poate.
Păi e chiar simplu.
Aveţi... 1, 2, 3, 4 coloane de susţinere din cărămidă
Şi aţi putea face goluri între oricare, sau chiar între toate.
Problemele mai mari ar fi să primiţi autorizaţie de la primărie.
Cei de la Fond Locativ nu's chiar prietenoşi.
Cât ar dura asta ?
Charlie, crezi că vom putea ţine deschis în tot acest timp ?
Am putea face o mulţime de pregătiri,
dar cred că va trebui să închideţi pentru o săptămână sau aşa.
Sau...
Sau, aţi putea să dărâmaţi zidul după program
Şi punem perdele sau ceva, iar voi
vă puteţi face treaba de cealaltă parte.
Perdele. Adică plastic sau ceva impermeabil ?
Da, aşa ceva.
Tot timpul e aşa frig aici ?
Îmi pare rău. Am aşteptat să vină reparatorii de ceva vreme,
Ar trebui să fie aici deja.
La dracu !
S-a oprit iar !
M-ai văzut cum l-am setat.
La ce oră s-a oprit ?
10:30. Te duc înapoi la bijutier.
Putem copia faţada asta,
Dacă vă place. O putem pune...
- E rece. - Te-am auzit.
E rece în cabină. Ne este frig tuturor.
Unde sunteţi ?
În pădure ?
Sunteţi prinşi acolo ?
Ceva nu e în regulă. Trebuie să găsesc usa.
Nu.
- Stai. Spune-mi cine eşti. - Trebuie să găsesc usa.
Ascultăm doar...
Termitele.
Nu-mi vine să cred că ai făcut asta.
Da, păi, tu dormeai când am plecat eu şi nu voiam să mănânci singur.
Micul dejun al campionilor.
Ştii, închid în curând, aşa că bucură-te cât mai poţi.
O tragedie.
- Stai jos. - Nu. Trebuie să mă întorc.
Eşti într-adevăr într-un loc rău, nu-i aşa ?
- E atât de clar ? - Ăsta este zâmbetul meu.
Un fel de zâmbet "Încerc să mă prefac că totul este în ordine, când de fapt
- Mor pe dinăuntru, ajută-mă". - E dezgustător cât de bine mă cunoşti.
Mai bine de cât crezi. Am adăugat "ajută-mă"
Nu am simţit niciodată aşa.
Cum ?
Sunt un milion de senzaţii diferite, serios.
Nu doar frică de pericol, dar simt că trebuie
să mă grăbesc, ştii ? Ca şi când mi-ar expira timpul.
- Timpul pentru ce ? - Pentru a trăi.
- Ce vorbeşti acolo ? - Nu-ţi face griji.
Îţi spun doar cum mă simt.
Mă uit la camera asta şi e atât de frumoasă.
Culorile, lumina.
Tu.
Şi simt că nu petrecem destul timp în camera asta.
Nu petrecem destul timp împreună.
Poate că muncim prea mult.
Alergăm prin viaţă, în loc să o trăim.
- Poate că e prea târziu să mai conteze. - Nu.
Tot ceea ce facem,
facem cu un scop.
- Facem pentru viitor. - Da, asta e ideea, cred.
Dar ce facem pentru prezent ?
Păi, te ţin acum, în prezent.
Te iubesc chiar acum. Ce contează altceva ?
Lasă, nu mă lua în seamă. Vorbesc prostii.
Ce am spus ?
Nu-ţi face griji.
Nici eu nu prea înţeleg.
Trebuie să mă întorc la muncă. Vorbim mai târziu.
Unde e simţul tău pentru aventură ?
Sub simţul de a muşca mai mult decât putem mesteca.
Nu cred că e momentul potrivit.
De ce nu ? Vom primi reduceri la impozitare pentru amenajarea spaţiului.
Da, dar cum putem desfăşura activitatea când ei ne dărâma zidurile ?
- Vreau să spun, numai cât praf va fi. - Păi, va fi o provocare,
Da, va fi mult de muncă, dar o vom face şi pot spune că se va merita.
- Nu ştiu. - Hei,
Trebuie să investeşti ceva ca să câştigi. Asta e prima regulă în afaceri.
Uite, adânc în sufletul meu, simt că parcă ne-am forţa destinul.
Ştii, să faci o mişcare aşa mare ca asta,
Să investeşti atâţia bani când nu ştii dacă îi vei scoate înapoi. Dar dacă nu reuşim ?
Ştii că asta e mentalitate de om îngust la minte.
Da. Vinovată.
Lasă-mă să-l aduc pe Charlie aici şi îţi poate arăta planurile
Şi să-ţi explice cum se vor desfăşura lucrurile.
Şi apoi, dacă încă ai temeri, mai putem aştepta.
Dar nu mă tem.
- Sunt precaută. - Mă rog.
Şi ai putea să nu mai asculţi la pereţi când e Charlie aici ?
Bună idee.
Nu ştiu cât frig mai pot suporta.
Îi pot suna pe reparatori din nou.
Ce vrei ?
Căpitanul se scufundă cu nava.
Nu înţeleg.
Toţi dormim.
Noi ?
Cine mai e cu tine ?
Nimeni, încă.
Toţi dorm încă.
Unde sunteţi ?
Aproape.
O uniformă ?
Nu sunt sigură de care, dar nu era militară.
A spus că "Căpitanul se scufunda cu nava"
- Vorbim despre un vas ? - Cred că a fost pilot.
E singurul lucru plauzibil pentru zgomotele pe care le aud.
Dacă ar fi existat un accident aviatic, nu am fi auzit de el ?
Doar dacă nu s-a întâmplat cu mult timp înainte.
Sau dacă nu s-a întâmplat de curând şi încă nu este la ştiri.
Spunea că este aproape.
Dar cu spiritele acelea care dădeau cu uşile de la mobilier ce este ?
Nu ştiu. Să fie altcineva din avion ?
Dacă e vorba de un avion, ceva teribil s-a întâmplat.
Hei, care e problema ?
Fratele meu urma să zboare azi.
- De unde ? - Africa de Sud.
Când am vorbit ultima dată cu el, urma să ia avionul pentru
Un fel de conferinţa imobiliară.
Voia să se întoarcă până diseară.
Andrea, care sunt şansele ?
Ce naiba se întâmplă ?
Iar a luat-o înainte.
Ce s-a întâmplat la 10:30 ?
Şi unde ?
Îl voi duce înapoi la bijutier.
Nu te grăbi.
John, geanta mea.
Stai. Verifică-l !
Ocupă loc aici.
Numele meu e Jim. Eşti bine ?
- Am avut zile mai bune. - Pun pariu. Poţi să te mişti ?
Mâna mea.
Ce e cu ea ? O poţi mişca ?
S-a dus.
- Ce ? - S-a rupt.
John ! John !
- Da, ce este ? - Vino aici.
Mana şoferului a fost secţionată, da ? Trebuie s-o găsim,
Du-o la spital, vezi că i-o pot ataşa. Se afla în şoc.
Mă ocup eu de el. Tu găseşte mâna.
A spus că e acolo. Poate fi oriunde. Du-te, du-te !
Uită-te la mine. Te vei face bine.
Te vei face bine.
John !
Vino aici ! D-le ofiţer, veniţi aici !
Ţine-o pe mâna lui. Du-te.
Hei, hei, hei ! Eşti bine ?
Ce s-a întâmplat ?
M-am ridicat prea repede.
Unde este mâna ? Unde este mâna ?
Ia-o tu.
Ia-o tu .
Ia-l afară pe uşa pasagerului.
Hei, mi s-a spus să vin aici să te conving.
Deranjez ?
Nu va fi uşor, dar sigur, intră.
Când voi ieşi de aici vei fi pregătită pentru a prelua blocul.
Chestia e că, suntem încă la începutul afacerii.
Înţeleg, la fel şi eu.
Eşti de mult în Grandview ?
Nu chiar.
Am lucrat cu o firmă mare în Chicago. Dar soţia mea este de aici.
Murea să vină înapoi. M-am gândit puţin şi am zi "O facem"
Vreau ca fiica mea să crească aici.
Vrei o ceaşcă fierbinte de cafea, Charlie ?
- Da, merci. - În regulă.
- Câţi ani are fiica ta ? - 10.
Tu ai copii ?
Nu.
Nu. Nu încă, adică.
Dar soţul meu
agreează ideea.
La noi este chiar invers. Nu credeam că voi fi pregătit vreodată. Mulţumesc.
Soţia nu mai putea aştepta.
Şi cum este, să fii părinte ?
E minunat, deşi trebuie să recunosc, soţia face tot ce e mai greu.
Eu întotdeauna am fost obsedat de muncă.
De aceea vizita ta aici, pentru a convinge un sceptic.
Fac orice pentru a câştiga un client.
Familia mea călătoreşte săptămâna asta, aşa că m-am gândit să-mi iau de lucru.
Nu zboară, nu-i aşa ?
Nu, vin cu maşina din nord. De ce ?
Eram doar curioasă.
Urăsc avioanele, ştii ? Turbulenţele alea.
Şi eu la fel. Cred că e destul de periculos şi fără să părăseşti solul.
Ăsta e noul loc de depozitare, da ? E uşa din faţă.
Bună, am nimerit într-un moment nepotrivit ?
Nu, nu. Sunt bine. Am avut ceva probleme doar.
Cu Dl. Adrenalina ?
Îţi spun mai târziu.
Se poate să afli cumva, neoficial, dacă au fost ceva probleme
- Cu vreun avion azi ? - Vrei să spui, o prăbuşire ?
Da, aşa cred. Cunoşti pe cineva la aeroport, sau...
Unde ?
Nu prea ştiu. Cred că pe coasta de est.
Am verificat ştirile pe internet, dar se pare că nu e nimic
- În legătură cu un accident aviatic. - Dar mai înainte ?
Nu ştiu.
Cu cât mă gândesc mai mult, spiritul ăsta e atât de confuz,
Chiar pare a fi cineva decedat de curând.
Ştii, amândouă spuneau ceva despre faptul că le e frig.
Poate că s-au prăbuşit undeva în pustiu şi nu ştie nimeni despre ei încă.
Posibil, dar cum ar putea şti să vină la mine ?
Asta este întrebarea de 64,000 de dolari întrebarea cum de ştiu toţi să vină la tine.
- Poţi da măcar nişte telefoane ? - Da, voi suna.
- Cred că dacă nu e nimic... - Te sun eu înapoi.
Andrea, trebuie să traversez.
Bine.
Ce cauţi ?
Nu ştii ?
Credeam că ştii.
Este vorba de un avion ?
S-a prăbuşit unul ?
Nu ştiu încă.
Ce a fost ultimul lucru pe care l-ai văzut ?
Cerul.
Iti amintesti ceva ?
Ceva despre locul unde aţi căzut ?
N-a fost nici o prăbuşire.
N-a fost ? Nu înţeleg.
Zburăm încă.
Suntem încă acolo sus.
Ce ?
Căpitanul se scufundă cu nava.
Îmi pare rău !
Scuză-mă !
Scuză-mă !!
Scuze !
Charlie, îmi pare rău dacă sunt nepoliticoasă, dar vrei să ne scuzi ?
- Bine, am nevoie de creioane. - Ţi le trimitem mai târziu.
Andrea, este un avion.
Se află încă în aer. Pilotul e mort. Poate echipajul.
Ce ?! De unde ştii asta ?
Pilotul tocmai mi-a spus.
Ce linie aviatică ? Care zbor ?
A dispărut înainte să pot întreba.
În regulă, ce facem ?
Telefoane. Începem cu FAA. Tu încearcă la aeroporturi.
Şi ce să le spun ? Vor spune că suntem nebune.
Nu ştiu, da ? Nu încerca să explici asta. Repetă-le doar...
- Până cineva asculta. - Bine, bine.
Alo. Vreau să vorbesc cu Administraţia Federală a Aviatiei.
Mulţumesc.
Alo. E un avion în aer.
Nu îl pilotează nimeni.
Pilotul este mort şi probabil şi echipajul.
Mitch, bună. Sunt Andrea. Ascultă, ştiu că eşti in avion acum, dar
mă poţi suna te rog, când aterizezi ?
Se întâmplă lucruri ciudate astăzi. Eu doar...
Vreau doar să ştiu că eşti în siguranţă.
Putem discuta despre cât de nebunesc sună asta, mai târziu.
Îţi spun doar ceea ce ştiu.
Te rog, mai este cineva care...
Alo ?
Bună, trebuie să vorbesc cu cineva despre un avion.
Unde sunt ?
Tu trebuie să-mi spui.
- Eşti într-un avion ? - Am fost.
Cred că mai sunt încă.
Ce zbor ? Ce linie ?
Nu este presiune.
Am pierdut presiune.
A fost un zbor lung.
Mult vânt frontal. Am avut mai bine de o oră întârziere.
A fost ca şi când aerul ar fi fost supt din avion. Nu puteam respira.
Deschide.
E frig aici.
Ce se întâmplă acolo. E frig !
Am pierdut presiune.
Ce număr are cursa ? La ce companie ?
Trans-eastern air 395.
De unde aţi decolat ?
Johannesburg.
Căpitanul are nevoie de mine.
Mai este altcineva cu care aş putea să...
Ascultă, serios. Avionul ăsta se poate prăbuşi oricând.
La naiba !
Sunt de la guvern ! S-a întrerupt de 3 ori deja, şi
Unul dintre ei m-a întrebat dacă pot să chem pe mama sau tata la telefon.
Ce ?
Andrea,
Avionul...
a decolat de la Johannesburg.
Nu.
Nu. Este prea ciudat.
Unde mergi ?
Mă voi duce la apartamentul fratelui meu.
Sunt sigură că găsesc ceva despre zboruri în calculatorul lui.
Trebuie să ştiu dacă a zburat azi.
- Andrea, ar trebui să stăm la telefoane. - Mă întorc !
Ce naiba s-a întâmplat acolo.
Cum am spus, probabil m-am ridicat prea repede.
Haide, nu sunt prost.
În regulă, uite... Este o problemă pe care o am uneori.
Astfel de chestii, mă afectează.
Cum te-ai descurcat în şcoală cu asta ?
Nu te-ai descurcat.
Leşinam în laboratorul de anatomie, de fiecare dată când vedeam sânge.
- Mi s-a cerut să plec. - De ce naiba faci asta ?
Pentru că trebuie să depăşesc situaţia. Nu-i pot
permite să mă oprească, nu am voie să fiu slab.
Uite, treaba asta nu este pentru oricine, da ?
Nu e nimic ruşinos în asta.
Dacă nu te poţi stăpâni acolo, nu-mi eşti de folos
Şi nu eşti de folos pacienţilor.
Trebuie să pot conta pe tine.
Trebuie doar să învăţ cum să înfrunt asta şi să nu-mi pese.
Nu. Cu toţii vom vedea lucruri pe care nu vrem să le vedem.
Sânge, intestine, mâini tăiate uneori.
Ceea ce trebuie să înveţi este să poţi să treci peste toate astea.
Ştii, e ca şi cum te-ai uita printr-un tunel şi singurul lucru pe care îl vezi
Este persoana care suferă. Persoana care trebuie salvată. Concentrează-te pe asta.
Ai auzit ?
Un avion comercial se apropie de coasta de est dinspre Atlantic.
Cu probabilitate de 95% va cădea în ţinutul Driscoll,
Avionul nu a răspuns turnului de control.
Jim.
Este peste tot la ştiri. Spun că un avion se îndreaptă spre noi.
- Au precizat când ? - Nu cred că ştiu.
Pilotul a spus, "suntem aproape."
Ieşi în intersecţie. Avertizează oamenii. Spune-le să intre în clădiri.
- Noi ne întoarcem. - Grăbeşte-te.
- Plecati de aici. - Ce tot vorbeşti ?
Du-te şi vezi dacă sunt bine oamenii !
- Avionul a căzut. - Eşti bine ?
- Sunt bine. - Intră înăuntru.
- Hei, eşti în regulă ? - Da.
Haide. Să intrăm înăuntru.
Jim, avionul vine de la Johannesburg. Fratele Andreei ar putea fi în avion.
Ea unde e ?
A plecat în oraş la apartamentul lui.
Se va întoarce curând. Toate podurile şi tunelele vor fi închise
În câteva minute. Haide. Trebuie să intri înăuntru.
Ai grijă.
Operator, operator. Grandview medic-56.
Văd un avion prăbuşit
La cam o milă, o milă jumate de la drumul principal, spre sud.
Vom anunta alarmă de gradul intai in acea zonă, asteptăm să ne sustineti.
Am înţeles, 56.
Haide.
Hei, uite, tu te ocupi de asta, da ?
- Eşti pregătit ? - Da.
Nu-ţi vei demonstra nimic, ai înţeles ?
- Voi fi bine, îţi jur. - Să mergem, haide.
Melinda...
Conduceam şi l-am văzut.
A trecut chiar pe deasupra mea. Erau maşini peste tot.
Melinda, dacă fratele meu a fost în acest avion, nu se poate să fi supravieţuit.
Andrea.
Ar trebui să sunăm... să sunăm pe cineva.
Telefoanele nu funcţionează.
Nu este semnal.
Să-l încerc pe al meu.
Vom folosi celularul meu.
Ştiu că ne vezi.
Traducerea şi adaptarea : BlackM00N m00nblack@yahoo.com
Resincronizare:DISTEL steloo@gmail.com
Va continua...